SERGEI MAKOVECKI
VIKTOR SUHORUKOV
LIKA NEVOLINA
DINARA DRUKAROVA
ALJOŠA DE i ČINGIZ DZIDENDAMBAEV
u novoj drami
__________________ "OD NAKAZA I LJUDI"
JOGAN PROLAZI KROZ IMIGRACIONU KONTROLU I ULAZI U GRAD
DOKTOR STASOV USVAJA SIJAMSKE BLIZANCE
INŽENJER RADLOV I NJEGOVA ŽENA FOTOGRAFIŠU SVOJU ĆERKU LIZU
PROŠLE SU GODINE. POSLE ŽENINE SMRTI, RADLOV IVI SA ĆERKOM LIZOM I SLUŽAVKOM GRUNJOM
Mamu ne možeš da vratiš, Liza.
Odlaze...
- I mi ćemo otići. - Na Zapad?
- Obećao sam ti. - Da, tata.
To će zvono.
Zdravo.
Trebate tatu? Pozvaću ga.
Tata, neko za tebe.
Ah, Jagan.
Doneo si?
Ne.
Pa...
- Onda...? - Dođoh Grunji.
Grunji?
GRUNJA BEŠE SESTRA JAGANA, ALI JE TO KRILA. ZNALA JE ČIME JOJ SE BRAT BAVI.
To je sve.
Zdravo.
Pa šta to ovde radite, gdine Kelj. Nećete me praviti budalom! Sve sam video!
Sve! Sve! Sve!
Neću vam dozvoliti! Neću!
Neću vam iznajmiti atelje! Ovde žive pošteni ljudi! Nema mesta za takve! Ja, ja...
Stani...
Putilov!
- Doneo si? - Šta?
Ostavi kameru.
VIKTOR IVANOVIČ PRODAO JE FOTOGRAFIJE NAPRAVLJENE U ATELJEU JOGENA
Šta 'oćeš?
Ne dolazi ovde. Šta 'oćeš?
- A ko je tamo? - Daria, ko je tamo?
Za mene je! Odlazi.
Šta radiš?
- A novac? - Posle, novac, posle... posle...
Odlazi!
Daria!
Da?
- Ko je dolazio? - Za mene je... Rođak iz sela...
- A zašto na prednja vrata? - Ekaterina Kirilovna, neće se desiti više.
Kolja, ti ćeš voditi pesmu.
- Šta je to kod tebe? - Rođak iz sela mi je dolazio.
Tako. Sad ispočetka, sa uvodom.
Kolja, obrati pažnju, ti stalno pevaš unapred.
Maleni, videste li moj stetoskop?
- Andrei, zar ne vidiš da smo zauzeti? - Katenjka, oprosti...
Ali ja moram da odem u vizitu...
... a stetoskopa, nema.
- Izlaziš? - Do ručka se vraćam.
EKATARINA KRILOVNA NIJE VOLELA MUŽA. BRINULA JE SAMO ZA USVOJENE BLIZANCE.
Tako, ponovo, i naglasite: iiii...
"Ko što zvono jednolično zvoni, i put prešina prekriva..."
"... i kroz ravno polje učitelj pesmu peva..."
"... učitelj pesmu peva."
"Toliko osećanja on ima, toliko osećanja je u pesmi..."
"... da mi se u grudima hladnim razgore srce od nje."
Izvinite, trebate nas?
Ne.
Liza!
Zdravo, Liza.
- Tata je kući? - Da. U kabinetu je.
Hvala.
Liza...
... čeka vas Nikolai Nikolajevič.
Upoznaj se, Liza. Ovo je Putilov.
Bezuslovno, za kinematografiju. Nema sumnje, moj prijatelju!
Kinematografije može postati prava umetnost...
... a ona je prihvatljiva narodu, o kome govorite.
Ni slikanje, ni literatura, ni fotografija...
... već kinematografija će krojiti punu istinu običnom svetu.
Živi bili i videli kakvo dejstvo će imati filmovi na obične ljude.
Tako da će vaša fotografija, umreti.
Uskoro ćete videti kako se sve menja. Na pragu smo nečega velikog, novog.
Kinematografija je samo početak.
Izvinite.
U redu je, Grunja. Neće još dugo trajati.
Liza je već odrasla...
Grunja...
A šta je to?
To je parna lokomotiva.
Volite li fotografiju?
To mora da su mi doneli materijal.
To sam ja?
Ah, doneo si.
To ti je za praznik, moj poklon.
Dobra je.
- Poklon je. - Uzmi, uzmi...
To sam ja sa 5 godina.
DA BI POSTAO FOTOGRAF, PUTILOV SE UVALIO U DUGOVE, I TAKO JE ZAVISIO OD JOGANA.
Putilov, treba da idete. Već je kasno.
Da, da...
A možda bih mogao da vas fotografišem?
Ostavi me.
Odvedi dečake u bioskop.
JOGAN SE BRZO ODLUČIO NA VENČANJE.
- Liza je kući? - Liza?
- Grunja, ko je to? - To je Jagan.
A zašto na prednja vrata?
Zdravo.
Nikada, nikada da ti noga u moju kuću više ne kroči... đubre!
Ne puštaj ga više nikad! Gad...
U ovom selu...
U ovom selu, rodio se moj otac, vaš deda.
A ja sam se rodio u gradu... baš...
... ovde.
- A gde se rodila mama? - Mama?
Mama...
Mama... Mama...
- Andrei, za tebe je. - Izvinite, brzo ću.
Na aparatu.
Da...
Da, Grunja, naravno.
- Kada? - Pogledajte. Ne, ne, ništa ne radi.
Led, imaš li ga?
- To su gadosti. - Poruči led. - Imaš još nešto?
Imam još.
Da... A Liza, gde je?
Hoćeš da pipneš?
Pa...
Pa, mama...
I mama se bila rodila...
... u istom gradu.
Momci, inženjeru Radlovu je srce otkazalo. Moram da idem.
Stani Lita! Stani!
Liza...
- Putilov, tako miriše...! - Liza...
Liza...
Hvala, Semeon Markoviču. Izvinite za uznemiravanje.
Moramo da razjasnimo tu situaciju. Telefoniraću vam.
Mislim da ćete moći da uradite i bez mene.
Sa vašim rešenjem nisam saglasan.
Zašto ste ustali? Doktor vam je zabranio.
Uradio sam neke izmene u testamentu.
Biće to, za tebe iznenadjenje.
Rano vam je za testament. Mislite na drugo!
Treba da vam pokažem razglednice, koje je vaša Liza našla...
Razglednice? Pa, daj... Daj, daj.
VIKTORU IVANOVIČU BLIZANCI NISU DAVALI MIRA.
I told you not to come here!
- Samo brzo! - Gazda je kući?
Nije tu.
Gazdarica je kući.
Hajde, idi.
Kuda?
Gde ćeš?
Odlazi!
Ako te vidi...
... kazniće me.
Šta radiš?
- Idi, idi... - A gde su nakaze? - Kakve nakaze?
Daria...
... jesi li pripremila kupatilo?
Daria?
Ko je to?
Viktor Ivanovič.
Viktor Ivanovič?
Viktor Ivanovič.
Okreni se.
Mama?!
Šta hoćete?
Viktor Ivanoviču...
TAKO SE EKATARINA KIROVNA PO PRVI PUT ZALJUBILA
Dopuna, od 17. maja ove godine.
"Pomenuta Jelisaveta Nikolajevna Radlova može steći ptavo na nasledstvo..."
"... po zaključenju braka sa osobom, koju Nikolajevna Radlova sama..."
"... svojom voljom bude izabrala."
"Do tada, upravljanje nad pokretnom i nepokretnom imovinom..."
"... tekućim prihodima, ušteđevinom, i svim ostalim vrednostima..."
"... u njeno ime i korist, vrši će Agrafina Spiridonovna..."
"... koja se složila sa svim gore pomenutim uslovima."
Sastavljeno 17. maja ove godine, dobro promišljeno i uz zdravu pamet.
INŽENJER JE HTEO DA GRUNJA ZAMENI LIZI POKOJNU MAJKU
Liza, ja ću vas spasiti!
- Putilov, idite. Kasno je. - Da, da...
Liza!
Zdravo.
Ovuda... tako...
Bako!
- Da, šta...? Šta oćeš? - To je moja baka!
Ustani. Pusti me! Idi!
Zdravo, Liza.
Putilov, put pod noge.
Da, da.
TAKO JE JOGAN VIKTOR IVANOVIČ POČEO SVOJ POSAO
Pa, spremni?
Zdravo.
Kinematograf!
- A može li i fotografija? - Film.
Treba mi mračna komora.
- Šta? - To sam ja. - Ko' - Da.
Venčanja neće biti.
Grunja!
Vidi da bude kao na razglednici.
'Ajde!
Bako!
Što si ti nevaljala žena?
Zar ne znaš šta je dobro?
Za prvi put, neću te kazniti jako.
To ti je, draga, lekcija za ubuduće.
Liza... spasiću vas!
Kasno je, Putilov.
Liza, spasiću vas.
TAKO JE LIZA POSTALA ŽENA PO PRVI PUT.
Gde su? Gde su?
Gde su?
Govori! Govori!
To je doktor Stasov.
Ti nešto kriješ?
VIKTOR IVANOVIČ MRZEO JE I BOJAO SE JOGANA.
Pevaju.
Pa!
Ćelavi da ide.
Šta?
"Ko što zvono jednolično zvoni, i put prešina prekriva..."
"... i kroz ravno polje učitelj pesmu peva..."
"... učitelj pesmu peva."
"Toliko osećanja on ima, toliko osećanja je u pesmi..."
"... da mi se u grudima hladnim razgore srce od nje..."
"... razgore srce od nje."
"Kada se setim te noći tog polja, te šume..."
"... suze same mi krenu na oči, iako beše to davno..."
"... iako beše to davno."
"Iako zvono jednolično zvoni, iz daljine ga mogu čuti ja..."
"... iz daljine, iako je učitelj prestao da peva."
"... iako je učitelj prestao da peva."
Moje nakaze će živeti ovde.
Ovde?
- Šta je to? - Pij. - Neću.
Pij, nakazo.
Nađi Putilova.
Oprostite nam, molim vas. Tolja nije takav.
Tolja?
A ko si ti?
Ja sam Kolja. A kako se vi zovete?
Liza.
- Bako! - Šta je to?
"Sneg sija na svetlosti mesečine..."
"... a krdo konja juri kroz noć."
"Ding, ding, ding ding, ding, ding, ... praporci zvone."
"Oni, kažu mi, da proleće tu je."
"Mesec sija kroz polje i prijatelje zaustavlja."
"Tvoj mladi glas što zvuči na zvona."
"Ding, ding, ding, ding, ding, ding, slatka pesma o ljubavi..."
Mrzim ovaj grad.
MESECI ODOŠE. LIZA ŽIVi U SOBI SA BLIZANCIMA. KOLJA SE BEZNADEŽNO ZALJUBIO. TAJNO SE NAPIO.
Kada bi stalno išao na Zapad, sunce nikada ne bi izašlo.
- Mora li se ići brzo? - Mi ćemo na Istok. Gde se tata rodio.
On će nas naći.
Šah.
Malo vinca sam doneo.
- Gde je mama? - Sa doktorom je otišla.
Nije istina!
- Pa, 'ajde! - Tolja, ne pij. - Samo malo.
Pa, šta?
Liza.
- Šta je nakaze! - Idemo.
Bako!
Što radiš tako blesave stvari?
Zar ne znaš da to ne valja?
- Viktor Ivanovič? - Viktor Ivanovič, Viktor Ivanovič...
'Ajde, ustaj.
'Ajde, 'ajde...
- Viktor Ivanoviču? - A?
- 'Ajdemo. - Gde?
- Ko je tue? - Niko, ne brini.
E, tako. Stoj tu.
Viktor Ivanovič...
Počni.
Na kolena klekni.
Bako!
Mrzim ga.
Mrzim ga iz duše.
Mrzim ovaj mrtvi grad.
- Mrzim šargarepu i kiseli sos. - Liza!
Oprosti.
- I ti misliš da sam nakaza? - Šta ti je? Baš si lep.
Gadim ti se, znam. To je zbog Tolje, da?
Zato što smo stalno zajedno.
Ali, ja sam normalan. Video sam kod tate u knjizi. Tako se ne dešava.
Da voliš ženu, ne moraš da je šibaš.
Ja znam kako. Pokazaću ti.
Liza, da probamo, molim te!
Tolja spava. Samo jednom.
On, ništa neće da čuje.
Da probamo. Može biti da nikada više nećeš imati priliku.
Ja te volim.
TAKO JE LIZA POSTALA ŽENA, PO DRUGI PUT.
Putilov!
Liza...
Mija baka je umrla.
Bako!
Pa, šta, nakaze?
Gotovo je.
BLIZANCI SU OTIŠLI NA ISTOK.
Ideš i ti?
Ja ću na Zapad.
Poziv za ukrcavanje!
Doćićemo da te vidimo. Kad nađemo tatu, doćićemo.
Napred!
Ja ću čekati!
'Čuveni doktor i fizičar, Andrei Fjodorovič Stasov, je rođen u ovoj kući.'
Tata.
Gospodo! Posle kratke pauze, kao što obećah...
... pred vama će pevati, čuvene nakaze!
Tolja, samo malo napred.
Šta si to pio?
Samo minut!
Kako je? Bolje? Možeš li da pevaš?
Brzo, otvaraj!
Tolja, probudi se. Tolja, Tolja...
Tolja, hajde ustaj! Ustaj, Tolja!
Tolja...
- Moramo poći. Ustaj, Tolja, 'ajde. - Otvorite, nakaze!
Tolja, ne zezazaj, ustaj! Tolja...
Otvarajte vrata, kreteni!
'Ajde, Tolja! Ustaj!
Pomeri se, Tolja!
LIZA JE OTPUTOVALA NA ZAPAD.
Muziku, želite? Mogu da preporučim.
Putilov! Vidi, to je Putilov!
JOGAN JE OTIŠAO U KINEMATOGRAF.
F. PUTILOV
KAZNA ZA PRESTUP
DRAMA IZ ŽIVOTA
ŠTO RADIŠ TAKO RUŽNE STVARI? ZAR NE ZNAŠ DA JE TO LOŠE?
POŠTO TI JE PRVI PUT, NEĆU TE KAZNITI MNOGO.
TO TI JE, DUŠO, LEKCIJA ZA UBUDUĆE.
KRAJ
"Sneg sija na svetlosti mesečine..."
"... a krdo konja juri kroz noć."
"Ding, ding, ding ding, ding, ding, ... praporci zvone."
"Oni, kažu mi, da proleće tu je."
"Mesec sija kroz polje i prijatelje zaustavlja..."
"... i prijatelji će stati."
"Tvoj mladi glas što zvuči na zvona."
"Ding, ding, ding, ding, ding, ding, slatka pesma o ljubavi."
"Sneg sija na svetlosti mesečine..."
"... a krdo konja juri kroz noć."
"Ding, ding, ding ding, ding, ding, ... praporci zvone."
"Oni, kažu mi, da proleće tu je."
----- K R A J ----- (Prevod: POPesku)